VELIPUOLI
Nosta vähän!
Joidenkin mielestä on vain kaksi tarinaa:
Odysseuksen retket ja Jeesuksen isä–kapina.
Ja että niitä kerrotaan yhä uudestaan. Väittämä ärsyttää minua.
Onko Uudessa testamentissa muka kohtaa:
"Kahdesta savukkeesta nouseva savu muodostaa valkoisia kirjaimia."
"Humphrey Bogart ja Lauren Bacall."
Huomenta.
Et taida olla kovin pitkä? –Yritän olla.
Ilmoittauduin elokuvatieteen kurssille. Halusin käsikirjoittajaksi.
Mutta lopetin pian. Siellä puhuttiin vain totuudesta.
Että on oltava rehellinen itselleen ja hahmoille, sanottava aina totuus.
Se ei sopinut minulle. Koska totuus on:
Tiedän miksi Fred häipyi, ja ehkä on parasta, ettei hän palaisikaan.
Mitä sinä mietit? –En mitään.
Mennäänkö tänään elokuviin? –Miksi?
Katsomaan elokuvaa. –Josta sitten keskustellaan?
OSOITE TUNTEMATON
Poika laskeutuu alas rappuja ulko–ovelle.
Ylittää kadun. Hän yltää taloja korkeammalle.
Joko kiksautit häntä? –Häh?
Olet omissa maailmoissasi. –Minä vaan ajattelin.
Mitä? Viviania? Pimuja?
Olen alkanut kirjoittaa. –Oletko?
Olen.
Missä sinä olet ollut? –Onko äiti vihainen?
Ehkä olin Willyn luona. Mikset kertonut että Viviankin on syntynyt autossa?
Oletko puhunut hänen kanssaan? –Olen.
Enkö olisi saanut?
Mikset kertonut? –En tullut ajatelleeksi.
Jos aiot jatkaa kirjoittamista, sinun pitää oppia ajattelemaan.
Missä olet ollut? –Ulkona.
Viisi päivää?
Mitä sinä teet, Barnum? –Kirjoitan.
Mitä? –Pikkukaupunkia.
Hyvä nimi.
"Poika laskeutuu alas..." –Rappuja.
"Ylittää kadun."
"Hän yltää taloja korkeammalle."
"Hän yltää korkeammalle kuin"...
...liikennevalot. "Hän yltää korkeammalle kuin liikennevalot."
"Hän kompastuu..." –Pysähtyy.
"Hän pysähtyy kadunkulmassa."
"Hän on yksin." –Hän on yksin.
"Eksteriööri: Fagerborg, yöllä."
Eksteriööri tarkoittaa, että tapahtumapaikka on ulkona –
ja interiööri että se on sisällä.
Tämä on Pikkukaupungin aloitus.
"Eksteriööri: Fagerborg, yöllä."
"Humalainen mies ylittää Kirkeveienin. Hän on lähes olemattoman pieni."
Se oli hyvä. –Hienoa.
Onko täällä vessaa? –Käytävän päässä vasemmalla.
Vivian on kai rakastunut sinuun. Vivian on rakastunut sinuun.
Mistä sinä sen tiedät? –Hän on katsonut sinua 86 kertaa.
Ehkä koska sinä olet kirjailija.
Hän katsoo kuin Lauren Bacall. –Olen huomannut sen.
Miten haluatte konjakkinne? –Lasissa.
Lue lisää.
"Eksteriööri: Fagerborg, yöllä."
"Pieni juopunut mies ylittää Kirkeveienin."
Keitä nuo ovat? –Kutsuin elokuva–väen avajaisiin.
Minkä avajaisiin? –Barnum ja Miilsin. Vuoden tapahtuma.
Tuleeko joku?
Minulle tärkeintä on hype. Sinulle se tietää 7:ää sivua päivässä.
Mitä ajattelet tästä, Peder?
"Toinen silmä ei näe toista." –Mahtavaa. Olet loistava.
Viikinki on hyvä nimi. Yhtiöt suorastaan jonottavat elokuvaoikeuksia.
Black Ridge haluaa käsikirjoituksen ennen joulua.
Oletko puhunut ideoistani? Huono juttu!
En voi myydä käsikirjoitusta kertomatta mitään. Viikingistä tulee elokuva.
Oletko kertonut Vivianille salaisuutesi? –En.
Etkö voi vain kertoa totuutta? –Hän jättäisi minut.
Ei riitä syyksi.
Luulen tietäväni missä Fred on. Kööpenhaminassa.
Lasketko leikkiä? –Taksikuskina.
Haluatko että hän tulisi kotiin?
Paljon onnea vaan
Piirissä näin marssitaan
Pokataan, niiataan, pyöritään, ilakoidaan ja hypitään
Sinulle parhainta toivotetaan
Paljon onnea vaan!
Pidätkö? –Hurjan hieno.
Sopii uuteen valkoiseen paitaasi. –Kiitos, äiti.
Onnea syntymäpäivänä!
Ole hyvä. –Kiitos, Boletta.
Hamsun. –Uusi painos.
Poltimme vanhan. Hamsun oli häpeäpilkku sota–aikaan.
Onea syntymäpävänä Tervesin Ferd
Nyt tarvitset vain paperia. –Ja aiheen mistä kirjoittaa.
Seuraavan kerran saat sen mikä minulle on rakkainta.
Ja mikä se on? –En tiedä vielä.
Älä lupaa sellaista mitä et voit pitää.
Pikkukaupunki
Hei! –Hei!
Arvaa mitä. –No mitä?
Arvaa vaan.
Olet kasvanut kahdeksan senttiä. –Siltäkö näyttää?
Olen nyt kirjailija. Pikkukaupunki on valmis.
Hienoa!
Haluatko tulla sisälle? –Tervehtimään äitiäsi?
Voin tullakin.
Barnum, olet saanut kirjeen.
Lue se ääneen.
"Hyvä Barnum Nilsen. Meillä on ilo ilmoittaa" –
"että olet voittanut oman sarjasi Oslon koulujen kirjoituskilpailussa."
"Palkintojenjako pidetään kaupungin– talossa 20. tammikuuta klo 13.00."
"Iloitsemme tapaamisesta siellä." – Sinä lähetit Pikkukaupungin?
Onnea, Barnum!
Hienoa, Barnum.
Se oli kirjoituskoneen ansiota... –Älä vähättele itseäsi.
Harmi että Nilsen on niin tavallinen nimi.
Kukaan ei tiedä että olen veljesi.
Juhlitaanko?
Minulla on rahaa.
Muistatko kun käskit minun lopettaa tanssikurssin –
ja tehdä päinvastoin kuin ihmiset odottivat?
Muistan.
Entä jos tekee päinvastoin kuin itse haluaa?
Silloin menee päin helvettiä, Barnum.
Taidan mennä käymään Vivianin luona.
Hyvä. Sinä ja Vivian sovitte yhteen.
Olemme niin ylpeitä sinusta.
Onnea, Barnum!
Onnea diplomista. Mikä on kertomuksesi opetus?
Että jokainen ihminen on tarpeeksi suuri.
Onko sinulla kirjallisia esikuvia? –Ehkä Hamsun.
Näytähän diplomiasi.
Kippis! Kippis Barnumille, pikku kirjailijallemme.
Se tuoksui hyvälle. –Myskille.
Silloin alkaa haluttaa.
En voi viipyä kauan. –Voin saattaa sinut.
Nähdään! –Hei hei!
Sinä haiset myskille.
Vivian!
Myskille.
Sinä tuoksut myskille.
Mitä sinä höpötät, Barnum? –Vivian.
Hän on minun. Haluat hänet vain koska hän on minun.
Ole hiljaa, Barnum! –Et saa.
Päättäköön itse. –Et voi ottaa häntä –
vain koska olet syntynyt autossa ja olet minua isompi.
Entä jos pidän hänestä? –Minulle hän merkitsee kaikkea.
Sanoit että saisin sen mikä on sinulle rakkainta.
Vivian tykkää minusta. Minä olen kirjailija.
Sinä et osaa edes kirjoittaa.
Et osaa edes nyrkkeillä.
Barnum?
Barnum! Barnum?
Mitä on tapahtunut?
Missä Fred on? Barnum, missä Fred on?
Oletteko tapelleet?
Luuletko että tappelisin Fredin kanssa?
Ehkä hän vain lähti ulos.
Ei oikein näytä siltä, Barnum.
Fred on lähtenyt merille. Puhuin Willyn kanssa.
Eihän Willystä ole mihinkään. –Soitin varustamoon.
Ja olisiko se nyt niin pahakaan? Mutta olisi hän voinut hyvästellä.
Millaisella laivalla hän lähti? Mihin hän matkusti?
Polar Bearilla Grönlantiin.
Tämä on jo kymmenes sähke.
Lähetän sähkeitä kunnes Fred vastaa.
Boletta?
Mitä sinä täällä teet? –Tulin vain käymään.
En koskaan kiittänyt sinua rahoista. –Haluan pyytää anteeksi. Olin väärässä.
Unohdin ajan kulun, ehkä kaiken muunkin.
Toisinaan sitä on vaikea huomata.
Se oli sen päivän kohokohtani, nähdä sinun kaatavan kahvia.
Olet yhä häikäisevä, Boletta.
Haluaisimme lähettää tämän sähkeen Polar Beariin. Se on laiva.
En ole nähnyt velipuoltasi vähään aikaan.
Fred lähti merille. Grönlantiin. –Ohoh! Miten pitkäksi aikaa?
En minä tiedä. Fred on hämärämies. –Mikä se on?
Se on zombie, elävä kuollut joka syö päivälliseksi neitsyitä.
Hämärämies on sellainen, joka hylkää kaikki sille tärkeät ihmiset.
Onko sinulla kuvaus tänään? –Ei ole.
Menen kuivausparvekkeelle katsomaan miten remontti sujuu.
Ajattelin pakata vähän. Ettei tule niin kiire, kun muutetaan.
Ja sitten juhlitaan. –Aloitetaan kuudelta.
Tulen sinne.
Ei ehkä tule muita kuin me kolme. –Sitten juomat ainakin riittävät.
Taidan tietää missä Fred on.
Ilmeisesti Kööpenhaminassa, taksikuskina.
Mikset sinä sitten ole Kööpenhaminassa?
Ehkä hän ei halua tulla löydetyksi.
Onko sinusta parempi olla tietämättä?
Onko parempi elää koko elämänsä tietämättä mitään?
Ei.
Nähdään.
Niin.
Fred?
Miten äiti voi?
Hyvin.
Miksi sinä lähdit?
Etkö ole ollut onnellinen Barnumin kanssa?
Olen.
Olen ajatellut teitä kahta. –Mitä sinä olet ajatellut?
Että Barnumista on tullut kuuluisa. Että olette saaneet lapsia.
Ostaneet ehkä talon.
Ajattelin että sinä haluaisit lapsia.
Barnum ei voi saada.
Haen vain Veran puvun.
Oletko kuullut Vivianista? –En ole, mutta kyllä hän tulee.
Rentoudu vähän, pidä hauskaa, seurustele, juo.
"Taidat olla sekopää." –"Enkä kovin pitkäkään."
Paljon porukkaa. –Kova meno.
Kaikki paikalla. –Siltä näyttää.
Missä olet ollut? –Ulkona vaan.
Mukavaa että tulit. Vaikka oletkin myöhässä.
Amerikassa kaikki tulevat vähintään vartin myöhässä.
"Miten haluaisitte konjakkinne?"
"Lasissa."
Tai ilman.
Mennään.
3 KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Saamme lapsen.
Etkö sano mitään?
Tiedät että halusin lasta.
Annetaan sille nimeksi Røst.
Tiedätkö että se on poika?
En... Mutta voin pahoin suklaasta. Se on kuulemma pojan merkki.
Vai niin? Oletko kertonut kellekään muulle?
Lääkärille. Kätilölle.
Etkö muille? Et vahtimestarille, Norsk Filmille tai Aftenpostenille?
Vain lääkärille ja kätilölle. –Hienoa. Kuulen siitä kolmantena.
Niin? – Hei, Barnum. Nyt se on selvinnyt.
Fred. –Onko hän tullut kotiin?
Muistatko hänen vanhan pusakkansa? Se löytyi Kööpenhaminasta.
Nyhavnista. Se vain roikkui sillankaiteella.
Eikö olekin hyvä, että aina ompelin nimilaput vaatteisiin?
Kanavia on haravoitu mutta turhaan.
Ehkä hän on ajautunut virran mukana.
Haluan että pidät puheen Fredin muistotilaisuudessa.
Fred on kuollut.
Vivian?
Vivian? Oletko nähnyt pukuani?
Nähdään kirkon luona.
Sinä ja Vivian... sovitte hyvin yhteen.
Missä olet ollut? –Ulkona vaan.
Miksi tulet näin myöhään?
Olen aina ajatellut, että Fred tulee takaisin.
Ihan niin kuin Robert De Niro New Yorkin keskusasemalle.
Mutta kun kysymme, missä hän on ollut –
hän ei vastaa: menin aikaisin nukkumaan.
Hän sanoo: olen katsellut teitä.
Yhtenä yönä Fred tuli kotiin kirstussa.
Ehkä hän tiesi mitä oli tulossa.
Ehkä se oli ennakointi, kuten kirjallisuudessa sanotaan.
Koska tänään täällä ei ole kirstua.
On vain muisto.
Ja muisto on vain ajalla kerrottu kuva.
Minun ensimmäinen muistoni Fredistä...
Minun ensimmäinen muistoni Fredistä on, että olimme olohuoneessa –
ja kuuntelimme, kun mummo luki ääneen ukin kirjeitä.
Osaan sen kohdan vielä ulkoa.
"Jäällä ollessamme pyydystimme usein naarashylkeitä."
"Ammuimme niitä paljon."
"On ammuttava, kun ne makaavat jäällä auringossa."
"Jos ne ehtivät veteen, niitä on vaikea saada."
Riittää jo, Barnum.
Fred opetti, etten koskaan saisi kiittää.
Mutta tänään teen poikkeuksen.
Tänään sanon: kiitos, Fred.
Koska Vivian vihdoinkin saa lapsen.
Minun perheessäni vältettiin konflikteja.
Kuka vaipui apatiaan, kuka mykistyi, kuka hukkui.
Ja joku ryhtyi hämärämieheksi, hylkäsi kaikki ja häipyi.
Suomennos: Arja Meski www.undertext.se